SUKORÓI ZENEI NYÁR 
2010

III. hangverseny

2010. augusztus 7.

Bányai Júlia énekművész – Horváth Kinga fuvolaművész – Deés Attila hegedűművész – 
Kővári Péter orgonaművész

Sok szeretettel köszöntöm a kedves zenebarátokat a Sukorói Zenei Nyár 2010 hangversenysorozat harmadik estjén! Ma este négy kiváló fiatal művészt hallhatnak, akik gyönyörű barokk zenei programmal állnak Önök elé. Koncertünk első, meglepetésként felcsendülő számaként az 1652–1735 között élt, Zittauban működött Johann Krieger (aki Händel szerint kora egyik legjobb orgonakomponistája volt) Toccata in D című művét játszotta Kővári Péter orgonaművész. A folytatásban két darabot hallunk egymás után: engedjék meg, hogy egyben is konferáljam fel őket. 

1. Charpentier: O Rex gentium
(Bányai Júlia – Horváth Kinga – Deés Attila – Kővári Péter)

A francia barokk zene jelentős alkotója volt az 1634/36-ban született, 1704-ben elhunyt Marc-Antoine Charpentier, aki zenei tanulmányait a latin oratórium legjelentősebb mestere, Giacomo Carissimi tanítványaként végezte Rómában. 1684 körül Párizsba visszatérve egyházi karnagyként és tanárként működött. Életművének java egyházi zene (jóllehet operákat is írt), melyből a leghíresebb minden bizonnyal ma is gyakran játszott Te Deuma. Most egy latin nyelvű áriája szól, szövege:

Ó, nemzetek Királya és szívünk kívánsága, az Egyház Szegletköve! Te, aki egyesíted régi és új választott népedet: jöjj, üdvözítsd az embert, akit a föld anyagából alkottál!

2. Frescobaldi: Capriccio sopra l’Aria di Roggiero
(Kővári Péter)

Az áriát követően az 1583–1643 között élt Girolamo Frescobaldi Capriccio-ja hangzik fel. Frescobaldi Ferrarában Luzzaschi tanítványa volt, innen került 1604-ben Rómába, ahol 1608-tól a Szent Péter székesegyház orgonistájaként, egyidejűleg Aldobrandini bíboros zenészeként tevékenykedett. Hatalmas jelentőségű alakja az itáliai hangszeres zene történetének: énekesként, orgona- és csembalójátékosként, valamint improvizátorként egyaránt óriási hírnévnek örvendett: állítólag egyszer 30000 ember hallgatta játékát! Capriccióiban mindenekelőtt pompás variáló művészetét csodáljuk. Így lesz ez most is: egy, a korban igen népszerű dallamra írt hat szellemes változatot fogunk hallani, melyekben igen izgalmas, pikáns harmóniák kísérik a vidám melódiát. 

3. Händel: Meine Seele hört im Sehen 
(Bányai Júlia – Deés Attila – Kővári Péter)

Händel 1724–27 között komponálta a neves német költő, Brockes szövegeire 9 német nyelvű áriáját, szoprán hangra, hegedűre és basso continuóra. Ebből a sorozatból halljuk most a mozgalmas, „Meine Seele hört im Sehen” szövegkezdetű áriát, a szöveg:

Lelkem látja és hallgatja, ahogy Teremtőm a mennybe emelkedik, minden örvendezik és boldog. Figyeld csak! A természet nyelve a virágzó tavasz pompája, mely Teremtőnk által tisztán és érthetően mindenütt és mindenhonnan hozzánk szól.

4. Telemann: F-dúr triószonáta 
(Horváth Kinga – Deés Attila – Kővári Péter)

Az 1681–1767 között élt, Frankfurtban és Hamburgban zeneigazgatóként tevékenykedett Georg Philipp Telemann a 18. század egyik legjelentősebb és legismertebb német zeneszerzője. Nem mintha egy komponistát műveinek száma minősítene, de egyetlen lexikonból sem hiányzik a szédületes adat: a mester hosszú pályafutása során a műfajok sokaságában több darabot írt, mint két nagy kortársa, Bach és Händel együttvéve! Még egy megjegyzés: az életrajzi adatokból láthatják, hogy Telemann pályafutása jócskán benyúlik a 18. századba, vagyis a zenei klasszika korszakába. Ez a változás nem is hagyta érintetlenül zenéjét: az érett barokk stílusából indulva élete vége felé már a preklasszika egyik markáns irányzata, az úgynevezett gáláns stílus fontos képviselőjének számított. Most F-dúr triószonátája csendül fel – több száz ehhez hasonló művet komponált. A négytételes kompozíció többféle hangszer-összeállításban is megszólaltatható, eredetileg fuvolára, oboára és a számozott basszust előadó csellóra és akkordhangszerre íródott, ez alkalommal fuvola–hegedű–orgona apparátus adja elő. A tételek tempóvétele a lassú–gyors–lassú–gyors felépítést követi, vagyis az úgynevezett sonata da chiesa, a templomi szonáta szerkezetét: sok ötlettel megírt, választékosan kidolgozott zenét hallanak, valamennyi tétel imitációs szerkesztésű.

5. Frescobaldi: Toccata 
(Kővári Péter)

Újra egy Frescobaldi-mű következik, ezúttal egy toccata. A toccata szó a toccare (érinteni) igéből származik. Bejátszásra, a hangszer kipróbálására utal a kifejezés: elsősorban ezt a szerepet tölti be az önálló hangszeres darabként a 16. században megjelent műfaj. Rokona a prelúdiumnak, fantáziának, az általánosan jellemző szabad építkezés mellett azonban megkülönbözteti tőlük, hogy a virtuozitás, a gyorsan pergő futamok, akkordok jelenléte fokozottan hangsúlyos benne. Frescobaldi toccatáiban ugyanakkor már feltűnő az akkordikus és a kötött szólamszámmal, fugaszerűen megírt szakaszok tudatos váltogatása, a mester írásmódjára jellemző, kifejező disszonanciák alkalmazása is. Most felcsendülő darabja ötrészes, mely szeszélyesen, szinte rögtönzésszerűen kezdődik, majd csendesebb, meditatív hangvételű szakasszal folytatódik, hogy újabb futamok és egy fegyelmezett fugato után a kezdet rögtönzésszerű hangvételével csendüljön ki. 

6. J. S. Bach: Aus Liebe will mein Heiland sterben 
(Bányai Júlia – Horváth Kinga – Kővári Péter)

A most felhangzó csodálatos Bach-ária a mester egyik legnagyobb műve, a Máté-passió részlete. Bach hallatlanul kifejező, képszerű zenével festi a szöveget, mely a bűnös emberért önkéntes szenvedést vállaló Krisztust állítja elénk. Az ária különlegessége, hogy kíséretét eredetileg egy szólófuvola mellett két oboa da caccia szolgáltatja, különleges, lebegő hangzást teremtve, e szólamokat most az orgona szólaltatja meg. A szöveg:

Szeretetből hal meg az én Üdvözítőm, aki nem ismeri a bűnt, hogy az örök kárhozat és a méltó büntetés ne az én lelkem osztályrésze legyen.

7. Hotteterre: d-moll triószonáta op. 3 No. 3
(Horváth Kinga – Deés Attila – Kővári Péter)

Manapság alig ismert már a francia barokk jeles zeneszerzője, Jacques Hottetere neve, aki 1684 körül született és 1762-ben halt meg (tehát Bach, Händel és Telemann kortársa volt). A muzsikuscsaládból származott művész egyben jeles fuvolajátékos volt, 1705 körül a francia udvar szolgálatába lépett, XIV. és XV. Lajos szolgálatában is működött. Két iskolája a francia fuvolajáték hatalmas hagyományának megalapozója, hangszerkészítőként is jeleskedett. Most felcsendülő d-moll triószonátája négy tételes, finom kidolgozású zene: ünnepélyes hangvételű lassú tétel után mozgalmas fúgát hallunk, majd egy bensőséges hangvételű újabb lassú tételt követően látványos finálé csendíti ki a kompozíciót. Az előadóapparátus itt sem az eredetileg kijelölt: a mű két blockflötére íródott, most (Telemann művéhez hasonlóan) fuvola-hegedű-orgona együttesén halljuk. 

8. Rosenmüller: Träufelt ihr Himmel
(Bányai Júlia – Horváth Kinga – Deés Attila – Kővári Péter)

Az 1619–1684 között élt Johann Rosenmüller Lipcsében, majd Velencében, végül Wolfenbüttelben tevékenykedett. Zenéje érdekes stíluskeveredést mutat: a német polifónia és az olasz opera szintézise, amit most felcsendülő kompozíciója is elsőrangúan reprezentál. Szövege:

Harmatozzatok egek onnan felülről és a felhőkből jöjjön az igazságosság. A föld megnyílik és megváltást hoz és nagy lesz az igazság.Én, az Úr teremtem ezt. 

Köszönöm a figyelmet: szeretettel várunk mindenkit idei sorozatunk záró koncertjére!