Szereplők:
•	Narrátor
•	Ézsaiás próféta
•	Máté evangélista
•	Lukács evangélista
•	Gábriel angyal
•	Mária
•	József
•	Pásztorok
•	Angyalkar
•	Bölcsek

Narrátor	Uzziás király uralkodása végéhez közeledett. Jótám hordozta már az államirányítás számos terhét, amikor a királyi családból származó ifjú Ézsaiást Isten elhívta prófétának. Ámósz fia Ézsaiás, a júdeai próféta Kr. e. 765 körül született Jeruzsálemben és 740 - 700 között, több, mint négy évtizeden keresztül hirdette Isten szavát. Elhívatását egy csodálatos látomás által nyerte. Isten dicsősége jelent meg előtte és az Ő szent voltával szemben meglátta önmaga és népe bűnösségét. Egész életét meghatározta Isten szentségének megtapasztalása. 
Ézsaiás különlegesen vészterhes korban szolgált. Látnia kellett, hogy Izráel és Szíria egyesített csapatai elözönlik Júdát. Tanúja volt annak, hogy az asszír seregek a birodalom főbb városai előtt táboroznak. Megérte Samária elestét és Izráel tíz törzsének szétszóródását a népek között. Júdára újra és újra rátörtek az asszír csapatok, Jeruzsálemet is megostromolták, és ha Isten csodálatosan közbe nem lép, a város elesett volna. A kívülről jövő veszélyek azonban nem voltak olyan súlyosak, mint azok, amelyek belülről támadtak. Ézsaiást leginkább Isten népének romlottsága szomorította el és nyugtalanította. 
Isten tiszteletének megsértése a bálványkultusz, az erkölcstelen élet, a formális vallásosság, a szociális igazságtalanságok miatt a próféta elkerülhetetlennek látta Isten ítéletét, amely a nemzeti összeomlás formájában jött el a könnyelmű és hitetlen népre. Azt hirdette, hogy az embereknek vissza kell fordulniuk Isten felé.
III. Tiglatpilézer asszír uralkodó 734-ben meghódította a Zebulon törzs és a Naftali törzs északon fekvő területeit, és fogságba hurcolta lakóit. Ebben a szomorúsággal, pusztulással terhes korban Ézsaiás arra a Gyermekre gondolt, akinek uralmát az öröm és a béke jellemzi majd, aki a választott nép eddigi nagyjainak minden erényét egyesíti magában, aki beteljesíti a Dávidnak tett ígéreteket. 	
Ézsaiás próféta	A nép, amely sötétségben jár, nagy világosságot lát. A halál árnyékának földjén lakókra világosság ragyog. 
Egy gyermek születik nekünk, fiú adatik nekünk. Az uralom az ő vállán lesz, és így fogják nevezni: Csodálatos Tanácsos, Erős Isten, Örökkévaló Atya, Békesség Fejedelme! Uralma növekedésének és a békének nem lesz vége a Dávid trónján és országában, mert megerősíti és megszilárdítja törvénnyel és igazsággal mostantól fogva mindörökké. A Seregek URának féltő szeretete viszi véghez ezt!	
Narrátor	A Máté írása szerinti evangélium szerzője az ókeresztény hagyomány szerint Máté apostol, aki vámszedő volt Kapernaumban. Jézus ott hívta el, hogy a tanítványa legyen. Mátét nevezték Lévinek is. Az evangélium megírásának helyét Szíriában, Antiochiában jelölték meg a bibliatudósok. A könyv görög nyelven terjedt el. Egyes vélekedések szerint azonban ez már fordítás, és az eredeti mű – amelynek keletkezési idejét az Kr.u. 50-es évekre tehetjük – valószínűleg az 1. századi zsidók nyelvén, arámul íródott. Ez arra mutat, hogy a zsidókeresztények számára készült, de az eredeti kézirat elveszett, és csak a fordítás maradt fent.
Máté számos helyen utal több próféciára, hogy a zsidók felismerjék, Jézus az ószövetségi próféták által megjövendölt felkent szabadító király, a Messiás (görögül: Krisztus). Szeretné megmutatni a zsidóknak, hogy a megígért király ugyan nem hozott létre nagy birodalmat a földön számukra, amit annyira vártak, de ehelyett Jézus azért jött, hogy a bűntől szabadulást szerezzen, és így helyreállítsa az Isten és az ő népe közti kapcsolatot. 
Lukács görög orvos volt, Pál apostol munkatársa missziói útjain. Egy másik visszaemlékezéssel, az Apostolok Cselekedeteivel együtt egy bizonyos Teofilusznak ajánlja beszámolóját, akinek a neve görögül istenszeretőt jelent.
Teofilusz egy gazdag görög férfi lehetett, aki vállalta a könyv másolását és terjesztését, valamint tagja lehetett valamelyik Pál által alapított kis-ázsiai gyülekezetnek. De az is lehet, hogy nem egy konkrét személyt takar, hanem mindenkinek szól, aki istenfélő. Az evangélium a pogánykeresztényeknek készült. Lukács mindennek utánanézett, amit leírt, közléseit szemtanúktól szerezte meg, vagyis információi helytállóak. Rájuk hivatkozva, a megtörtént események elbeszélésével támasztja alá Jézus Krisztus tanításait, tevékenységét és munkásságát. Bemutatja, hogy Jézus Krisztus a világ Megváltója, aki az üdvösséget ingyen adja, és mindenkihez küldetett, nemcsak a zsidók, hanem "minden nép számára".	
Máté evangélista	Jézus Krisztus születése pedig így történt. 	
Lukács evangélista	Elküldte Isten Gábriel angyalt Galilea egyik városába, Názáretbe, egy szűzhöz, aki a Dávid házából származó férfinak, Józsefnek volt a jegyese. A szűznek pedig Mária volt a neve. 	
Narrátor	Mielőtt Gábriel megjelent Máriának, illetve az Úr angyala Zakariásnak, hogy megjövendölje Keresztelő János születését, Isten több száz éve nem szólt a népéhez. Ezért nevezik az úgynevezett intertestamentális kort, „a 400 csendes év” időszakának. Ez Nehémiás könyvétől számítva Jézus Krisztus születéséig tartott, tehát körülbelül Kr.e. 433-tól Kr.e. 7-ig. 
Az Izraeli Királyságot Kr. e. 722-ben megsemmisítették az asszírok, lakóit deportálták, Júda pedig az adófizetőjükké vált. Kr. e. 587-ben a babiloniak foglalták el Júdát, s lakói nagy részét elhurcolták. Miután a perzsák legyőzték Babilóniát, visszatelepítették a zsidókat hazájukba, akik főpapjuk vezetésével korlátozott önkormányzatot élveztek. Az Ószövetség történetileg Ezsdrás és Nehémiás beszámolójával ér véget, megtudhatjuk, hogy a zsidók hazatérhettek a fogságból, és újjá építhették a Templomot is, azonban perzsa uralom alatt éltek. Hiába volt azonban az újjáépítés. Nehémiás kormányzó, amíg élt, elszántan próbálta fenntartani a nép szövetséges kapcsolatát Istennel, Malakiás könyve azonban arról tanúskodik, hogy bár a nép elhatárolja magát a külső gonosztól, ha nem különíti el magát Isten számára, semmit nem ér az elkülönülés. 
A Perzsa Birodalmat hamarosan Nagy Sándor birodalma váltotta le, aztán a Ptolemaioszok, majd a Szeleukidák szír-görög birodalmához került Júdea. Kezdetben a Szeleukida Birodalmon belül autonóm társadalmat alkottak, szabad vallásgyakorlással. Később a hellenizmus terjesztésével párhuzamosan egyre inkább üldözték a zsidó vallást. A Szeleukidák ellen Júdás Makkabeus vezetésével felkelés indult és a maroknyi zsidó csapat győzelmet aratott a szír-görög megszállók felett. 
Bár a zsidók a közkedvelt, és hősies Makkabeus család leszármazottai közül várták Izrael reménységét, Dávid családjából kellett eljönnie annak, aki által Isten megáldja az egész világot. Isten megőrizte ezt a családot, bár akkorra már az utódok ismeretlenségben és szegénységben éltek. 	
Lukács evangélista	Az angyal belépve hozzá így szólt:	
Gábriel angyal	„Üdvözlégy, kegyelembe fogadott, az Úr veled van!”	
Lukács evangélista	Mária megdöbbent ezekre a szavakra, és fontolgatta, mit jelenthet ez a köszöntés. Az angyal ezt mondta neki:	
Gábriel angyal	„Ne félj, Mária, mert kegyelmet találtál az Istennél! Íme, fogansz méhedben, és fiút szülsz, akit nevezz Jézusnak. Nagy lesz ő, és a Magasságos Fiának mondják majd; az Úr Isten neki adja atyjának, Dávidnak a trónját, ő pedig uralkodik a Jákób házán örökké, és uralkodásának nem lesz vége.”	
Lukács evangélista	Mária megkérdezte az angyalt:	
Mária	„Hogyan lehetséges ez, mikor én férfit nem ismerek?”	
Lukács evangélista	Az angyal így válaszolt neki:	
Gábriel angyal	„A Szentlélek száll reád, és a Magasságos ereje árnyékoz be téged, ezért a születendőt is Szentnek nevezik majd, Isten Fiának. Íme, a te rokonod, Erzsébet is fiút fogant öregségére, és már a hatodik hónapjában van az, akit meddőnek mondanak, mert az Istennek semmi sem lehetetlen.”	
Lukács evangélista	Ekkor így szólt Mária:	
Mária	„Íme, az Úr szolgálóleánya: történjék velem a te beszéded szerint!”	
Lukács evangélista	S ekkor eltávozott tőle az angyal.	
Máté evangélista	Mária jegyese volt Józsefnek, és mielőtt egybekeltek volna, kitűnt, hogy áldott állapotban van a Szentlélektől. Férje, József igaz ember volt, és nem akarta őt megszégyeníteni, ezért elhatározta, hogy titokban bocsátja el. 	
Narrátor	Az ókori zsidó törvények szigorú büntetést szabtak ki a házasságtörésre. Mózes ötödik könyve így ír erről: 
Ha valaki feleséget vesz, és bemegy hozzá, de azután meggyűlöli, és álnokul megvádolja, rossz hírét terjeszti, és ezt mondja: Feleségül vettem ezt a nőt, de amikor bementem hozzá, nem találtam szűznek, akkor fogja a lány apja és anyja a lány szüzességének a bizonyítékait, és vigyék a város véneihez a kapuba. Mondja ezt a lány apja a véneknek: Feleségül adtam lányomat ehhez az emberhez, de meggyűlölte, és most álnokul azzal vádolja, hogy nem találta szűznek a lányt, pedig itt vannak lányom szüzességének a bizonyítékai. Ezután terítsék ki a ruhát a város vénei elé. A város vénei pedig fogják meg azt az embert, és büntessék meg. Bírságolják meg száz ezüstre, és adják azt a lány apjának, mert rossz hírét terjesztette egy izráeli szűznek. A nő maradjon a felesége, és nem szabad elbocsátania egész életében. De ha igaz volt a vád, és a lány nem volt szűz, akkor vigyék a lányt apja házának a bejáratához, és kövezzék halálra a város férfiai, mivel gyalázatot követett el Izráelben azzal, hogy paráználkodott apja házában. (5 Mózes 22:13-21)	
Máté evangélista	Amikor azonban József mindezt végiggondolta magában, íme, az Úr angyala megjelent neki álmában, és ezt mondta:	
Gábriel angyal	„József, Dávid fia, ne félj magadhoz venni feleségedet, Máriát, mert ami benne fogant, az a Szentlélektől van. Fiút fog szülni, akit nevezz el Jézusnak, mert ő szabadítja meg népét bűneiből.”	
Máté evangélista	Mindez pedig azért történt, hogy beteljesedjék, amit az Úr mondott a próféta által: „Íme, a szűz fogan méhében, fiút szül, akit Immánuélnek neveznek” - ami azt jelenti: Velünk az Isten. 	
Narrátor	735-ben kitört a szír-efraimi háború. Áháznak, Júda megrémült királyának Ézsaiás próféta azt tanácsolja: ne forduljon idegen szövetségesek felé. Higgyen feltétel nélkül az Örökkévalóban, megalkuvás nélkül bízzon benne. A király ahelyett, hogy a prófétára hallgatna, ősi szokás szerint a Gehenna völgyében feláldozza fiát Moloknak. Amikor Ézsaiásnak tudomására jut ez az iszonyatos hűtlenség, egy eljövendő királyról mond jövendölést, akinek anyja szűz lesz, s aki oly bensőséges kapcsolatban lesz Istennel, hogy az Immánuel nevet fogják neki adni. 	
Máté evangélista	József pedig, amikor felébredt álmából, úgy cselekedett, ahogyan az Úr angyala parancsolta neki: magához vette feleségét, de nem érintette addig, amíg meg nem szülte fiát.	
Lukács evangélista	Történt pedig azokban a napokban, hogy Augustus császár rendeletet adott ki: írják össze az egész földet. Ez az első összeírás akkor történt, amikor Szíriában Cirénius volt a helytartó. Elment tehát mindenki a maga városába, hogy összeírják. Felment József is a galileai Názáretből Júdeába, a Dávid városába, amelyet Betlehemnek neveznek, mert Dávid házából és nemzetségéből való volt, hogy összeírják jegyesével, Máriával együtt.	
Narrátor	A Makkabeusok uralma alatt a zsidók független királyságban éltek. A függetlenségnek a Római Birodalom terjeszkedése vetett véget: Pompeius Kr. e. 63-ban elfoglalta Jeruzsálemet.
Miközben már majdnem eljött az „idők teljessége”, egy edomita király, Heródes, ült Dávid trónján. Heródes tudta, hogy hatalma Palesztinában kizárólag attól függött, mennyire tud megfelelni a rómaiak elvárásainak anélkül, hogy a zsidóság vallási érzékenységét megsértené. Sok építkezéssel igyekezett kedvezni a zsidóknak, újjáépíttette a templomot is, bár származása lévén ők sosem tekintették igazán királyuknak, hiszen nem Jákób leszármazottja volt, hanem Ézsaué. 
Augustus császár összesen három vagyonösszeírást és népszámlálást rendelt el uralkodása alatt: Kr.e. 28-ban, Kr.e. 8-ban, és Kr. sz. 14-ben - ezt az ankarai Augustus-templom falán lévő felirat tanúsítja. Az egész föld kifejezés a szövegben az akkori ismert világ népességének számbavételét jelentette az adóbevételek pontos felmérésének céljából. Ezért utazott József és Mária szülőföldjükre, a Júdeában fekvő Betlehembe. 
Betlehem 160-170km-re déli irányban fekszik Názáret városától, azonban megnöveli az út hosszát, hogy Samáriát kikerülik a zsidók által járt utak. 
József várandósságának végén levő feleségével, Máriával, bizonyára több nap alatt tudta megtenni az utat. Hivatalos ügyet intézni akkoriban is hosszadalmas volt, és rengeteg betlehemi érkezhetett távoli vidékekről az összeírás parancsára. 	
Lukács evangélista	És történt, hogy amíg ott voltak, eljött Mária szülésének ideje, és megszülte elsőszülött fiát. Bepólyálta, és a jászolba fektette, mivel a szálláson nem volt számukra hely.

Pásztorok tanyáztak azon a vidéken a szabad ég alatt, és őrködtek éjszaka a nyájuk mellett. 	
Narrátor	A beduinok nomád arabok a Mezopotámiától Tuniszig terjedő terület pusztáin. A legtekintélyesebbek a tevés nomádok, akik hatalmas területeket járnak be, és nagy törzsekben élnek a Szaharában, valamint a Szír- és az Arábiai-sivatagban. Rangban utánuk a birka- és kecskepásztor nomádok következnek, akik többnyire Jordánia, Szíria és Irak megművelt területeinek peremén élnek. Marhatartó nomádokat leginkább Dél-Arábiában és Szudánban találni, itt a nevük bakkára. 
Legelőről-legelőre vándorolva állattenyésztésből, karaván-szolgálatból élnek, laza törzs-szerkezetű csoportokban, egy-egy törzsfő, a sejk kormányzata alatt. Arábia középső és keleti része volt őshazájuk, innen már az ókorban elszéledtek kelet, később nyugat felé; a Bibliában ilyen népek az edomiták és a midjaniták.
A Betlehemtől délkeletre levő Bét Száhúr palesztin városka a Szentföld manapság Ciszjordániának is nevezett tájegységén, a Palesztin Nemzeti Hatóság területén van. Határában, a Pásztorok mezején több mint két évezreddel ezelőtt jelent meg az Úr angyala az éjszakában virrasztó, nyájukra vigyázó pásztoroknak, és jelentette nekik, hogy Dávid városában, Betlehemben megszületett a Megváltó. 
A szabad ég alatt tanyázó, nyájaikat vigyázó pásztorok először igen megrémültek az éjszaka sötétségéből hirtelen kitűnő, ragyogó fényességben alászálló angyal megjelenésekor.	
	Az Úr angyala megjelent nekik, körülragyogta őket az Úr dicsősége, és nagy félelem vett erőt rajtuk. Az angyal ezt mondta nekik:	
Gábriel angyal	„Ne féljetek, mert íme, hirdetek nektek nagy örömet, amely az egész nép öröme lesz: Üdvözítő született ma nektek, aki az Úr Krisztus, a Dávid városában. A jel pedig ez lesz számotokra: találtok egy kisgyermeket, aki bepólyálva fekszik a jászolban.”	
Lukács evangélista	És hirtelen mennyei seregek sokasága jelent meg az angyallal, akik dicsérték az Istent, és ezt mondták: „Dicsőség a magasságban Istennek, és a földön békesség, és az emberekhez jóakarat.”	
Ének: „Az égbolt megnyílik…”	
Lukács evangélista	Miután elmentek tőlük az angyalok a mennybe, a pásztorok így szóltak egymáshoz:	
Pásztor	„Menjünk el egészen Betlehemig, és nézzük meg: hogyan is történt mindaz, amiről üzent nekünk az Úr.”	
Lukács evangélista	Elmentek tehát sietve, és megtalálták Máriát, Józsefet, és a jászolban fekvő kisgyermeket. Amikor meglátták, elmondták azt az üzenetet, amelyet erről a kisgyermekről kaptak, és mindenki, aki hallotta, elcsodálkozott azon, amit a pásztorok mondtak nekik. Mária pedig mindezeket a dolgokat megőrizte, és forgatta a szívében. A pásztorok pedig visszatértek, dicsőítve és magasztalva az Istent mindazért, amit pontosan úgy hallottak és láttak, ahogyan ő megüzente nekik.	
Máté evangélista	Amikor Jézus megszületett a júdeai Betlehemben, íme, bölcsek érkeztek napkeletről, mivel látták a zsidók újszülött királyának csillagát, amikor feltűnt, és eljöttek, hogy imádják őt. A csillag előttük ment, amíg meg nem érkeztek, és megállt a fölött a hely fölött, ahol a gyermek volt. Amikor meglátták a csillagot, igen nagy volt az örömük. Bementek a házba, meglátták a gyermeket anyjával, Máriával, és leborulva imádták őt. Kinyitották kincsesládáikat, és ajándékokat adtak neki: aranyat, tömjént és mirhát. 	
Narrátor	Amikor a napkeleti bölcsek, akik perzsa csillagászok és mágusok lehettek, megérkezésük után a zsidók új királya felől tudakozódtak, a rossz lelkiismeretű Heródes, aki családi viszályairól, és saját fiainak megöletéséről volt hírhedt, összeesküvést sejtett. Szorgalmasan tudakozódott bölcseinél és írástudóinál a zsidók messiás királyi várakozása felől azzal az ürüggyel, hogy ő maga is hódolni akar előtte. Amikor megtudta, hogy a bölcsek kijátszották, kiadta a parancsot, hogy meg kell ölni valamennyi két éven aluli gyermeket Betlehemben. 
A zsidó nép hanyatlásának hosszú évszázadai alatt egyszerűen képtelenné vált a Messiás felismerésére, amikor az úgy jelent meg, ahogy a prófétai iratok megjövendölték. Vakká és süketekké lettek, szívük megkeményedett, lelkiismeretük megkérgesedett, és így, mivel nem ismerték az Írásokat, betöltötték azokat azzal, hogy 33 évvel később halálra ítélték az Élet Fejedelmét. 
Jézus szolgálata kezdetén a názáreti zsinagógában Ézsaiás tekercséből olvasta fel a rá vonatkozó, beteljesült jövendöléseket. Krisztus maga az Immanuel, a velünk lakó Isten. A vele való közösség Isten népének öröksége és jutalma.