GABRIEL777 írta:
tulip írta:
Tamás12 írta:
Ján 16:24 Mostanáig semmit sem kértetek az Atyától az én nevemben: kérjetek és megkapjátok, hogy a ti örömetek teljes legyen.
Kicsit beszélhetnénk az "alku" kapcsán , miért és hogyan kell IMÁDKOZNI, mért is szükséges az Atyának, hogy mi kérjük , amikor megtehetné anélkül is!
Szeretettel Tamás
Rendben, járjuk körül. Néhány kérdés:
Első kérdés: Kell?
Második kérdés: Az Atyának van rá szüksége? (Nem inkább nekünk?)
Harmadik kérdés: Enélkül tényleg nem teszi meg?
(Fontos kérdéseink előadás:
101. Sípos Ete Álmos: Kényszeríthető-e Isten imádsággal?)
Igen imádkozni kell.
Igen az Atyának van rá szüksége akkor ha az ima, nem kéregető ima,hanem Isten imádása imában,hisz ez segíti a lelki tisztulásunk és így kerülünk közelebb az Atyához,így értjük meg egyre jobban az Ő akaratát.
Isten mindenkinek megad mindent ima nélkül is,amire szüksége van a sorskeresztjének az elhordására,ezért a kéregető ima elhagyható,mert az nem Istenért hanem az ember vágyaiért van.
Valaki egyszer azt mondta, hogy a „jó” imádság olyan, mint amikor az ember a király elé járul. Először dicsőíti, magasztalja majd hálát ad neki, és csak a legvégén jön elő a kérésével.
Fontos kérdéseink sorozatban elhangzott:
Sípos Ete Álmos: Válságban van-e az egyház?
http://www.bibliaszov.hu/index.php?open ... /allaspont
Imádsággal kapcsolatos részletek:
Munkáját pedig Igével, a Bibliával, mint eszközével végzi. Jézus Krisztus Igéje és Lelke által egybegyűjti, táplálja és kormányozza egyházát. Ezért
az igaz egyház tagjai mindig imádkozó emberek, akiknek szüntelenül ismétlődő imádsága ez: "Mit akarsz Uram, hogy cselekedjem?". Ha az egyház életét nem járja át ez az imádság, akkor hogyan tud engedni a fejnek? Hiszen az igaz egyház egy valakinek keresi az akaratát, és engedelmeskedik csupán: Krisztusnak.
Ha tehát egy magát egyháznak nevező földi szervezetnek nincs kapcsolata az élő Krisztussal, nem történik benne egybegyűjtés, tagjai nem engedelmeskednek Krisztusnak és az Ige igazságának, és
megszűnik az imádság, akkor az a szervezet bibliai értelemben nem nevezhető egyháznak.
Törekvéseik annak demonstrálására irányulnak, hogy az egyházra szükség van a társadalomban, és hogy az a kulturális vagy karitatív tevékenység, amit végez, mennyire hasznos. A legnagyobb gondjuk pedig az, hogy milyen módon biztosíthatják egy-egy gyülekezet anyagi jövőjét.
Az egyházak eljuthatnak oda, hogy az imádság lelke eltűnik, jelentősége megszűnik vezetői és tagjai számára; hiszen erre már nem érnek rá a sok elfoglaltság (aktivitás) miatt, így
az imádság is formalitássá válik.
Ha ezek a jelenségek megnövekednek valamelyik rész-egyházban, akkor beszélünk annak, vagy ami a leggyakoribb, a rész-egyház igehirdetőinek, vezetőinek, gyülekezeteinek válságáról. Ami egyébként a vezető testületek, vagy, ahogy nálunk nevezik, a zsinat válságát is jelezik.
Mivel az egyháztagok döntő többségének semmi köze az élő Krisztusban gyökerező igaz hithez, ezért ennek a helyzetnek következménye az, hogy ezek az egyháztagok választanak többségi szavazat alapján presbitereket, lelkipásztorokat, sőt közülük lesznek presbiterek, vagy egyházi vezetők. Szavazataik alapján születnek presbiteri döntések, zsinati határozatok, illetve választanak lelkészi és egyházi tisztségekre embereket.
De a válság jele az is, hogy a gyülekezetek imádkozó tagsága a legtöbb helyen néhány emberre zsugorodott. Egyházunk és gyülekezeteink imaélete alig mutat életjeleket, a kétes értékű "jeleket" pedig legtöbbször a pénz körül támadt viszályok jelentik.
3.)
A mozgalom legfontosabb eszköze az imádság lenne, amiben az a hitünk jutna kifejezésre, hogy minden megújulás csakis a szuverén Isten kegyelméből kezdődhet. Ezért a mozgalomhoz csatlakozók
vállalnák, hogy rendszeresen imádkoznak egyházunkért.