Áthoztam ide:
GABRIEL777 írta:
tulip írta:
GABRIEL777 írta:
Isten pedig lélek,ezért mondom, hogy Isten lelke, minden emberben jelen van
már a születése pillanatában is.
Kizárást érő tévtanítás. Istentől Ádám és Éva kapott lelket,de nem Isten lellkét!. Ezek a lelkek a bűneset következtében a bűn rabszolgái lettek, így Ádám minden utoda is bűnös lélekkel születik.
Olyannyira hogy 1Jn3,12 Káinról azt írja a gonosztól vala, 1Jn4,1 pedig figyelmeztet, hogy ne higgyünk minden léleknek, mert sok hamis próféta jött ki erre a világra. Jn8,44 és Jn10,25-26-ban pedig Jézus maga beszél a vele beszélők hitetlenségének okáról, hogy nem az ő aklából valók.
Isten különös kegyelme folytán egy népet gyűjt magának. Nekünk adja a Szent lelkét. Lelke által újjászül, megelevenít és megtérít, s jó cselekedeteket készít, hogy azonban járjunk. Ám ebben nincs része mindenkinek. Te persze szeretnéd ezt a teljes keveredést, így szándékosan akarod elhinteni, hogy mindenkiben ott van Isten lelke. Nincs ott. Júdás az Iskariotesre például Jézus azt mondta ördög. Hogy lett volna benne Isten lelke? Amikor belement a Sátán, szerinted társbérletbe került Isten lelkével?
Úgy tűnik fel sem dereng, hogy állításodnak milyen következményei vannak. Szörnyűek. Ezért lenne jó, ha kizárnának végre. Lenne időd ezeket meggondolni, és bűnbánatot tartani, s megbánva a dolgot visszajöhetnél. Úgy tűnik, amíg nem alkalmazzák rád ezt a fegyelmező eszközt nem fogsz elgondolkodni, hanem csak ontod magadból a sértett védekező eszközét a visszatévtanítosozást – vagy a minden alapot nélkülöző gyalázkodást. Elég volt!
Móz.1.6. És monda az Úr:Ne maradjon az én lelkem örökké az emberben,mivelhogy ő test; legyen életének ideje száz húsz esztendő Ez a biologiai élethez szükséges lélekről szóló vers. Isten lelke és Isten Szentlelke közötti különbség... Ádámék még 1000 felé közelítő korokat éltek meg. Isten ezen változtatott e rendeletével. Később 70-80 évre még tovább csökkentette ezt a határt. Az örök élethez (dzoé) a Szentlélek szükséges. Ahogy ezt már kavics kifejtette.
máriamagdolna írta:
Fony írta:
máriamagdolna írta:
Fony írta:
Kedves Mária Magdolna!
Jobban örültem volna, ha benned kelt (Isten) félelmet a történet, mert így mégiscsak Tulipnak lehet igaza.
Én is sajnálom, többet én sem tudok tenni...
Én örülök,hogy nem félem az Istent,mert a félelem eltávolít.Inkább azon vagyok,hogy elfogadjam a Szeretetét,mert az az erő,ami összeköt vele.
A félelem számomra csak illúzió, a szeretet hiánya.
Kedves Mária Magdolna!
Akkor fogadd el Isten szeretetét.
De ha véletlenül Istenfélelmet fog benned szülni, ne csodálkozz rajta.
Ahol szeretet van,ott nincs félelem,kedves Fony.
Kívánom Neked,hogy Téged is töltsön be Isten szeretete és ne hagyjon helyet szívedben a félelemnek.
1Jn4,18 „A szeretetben nincsen félelem; sőt a teljes szeretet kiűzi a félelmet, mert a félelem gyötrelemmel jár: a ki pedig fél, nem lett teljessé a szeretetben. ”
Ez az amit te is mondasz. Ám amikor Istenfélelemről van szó, akkor ez számodra kánaáni nyelven van, vagyis idegenül, ezért nem értvén a szokásos félelem szóra asszociálsz belőle. Pedig erről szó sincs. (Fonynak is meg minden hívőnek erre kellene jobban odafigyelni, hogy kerüljük a kánaáni szójárást, vagyis a hívő „jargon”-t.) Annyira nincs erről szó, hogy tulajdonképpen félni az Istent = szeretni az Istent. Hisz hol azt olvassuk féljétek az Istent, hol azt, hogy szeressétek. S ezek nem ellenmondások. 1Pt2,17 „Mindenkit tiszteljetek, az atyafiúságot szeressétek; az Istent féljétek; a királyt tiszteljétek.”
Akkor kell félni, amikor az ember valami gonoszt akar elkövetni. Ekkor jó ha eszébe jut, hogy Isten számon kérő. Olvasandó : Róm13 eleje. Itt arról van szó, hogy ha az ember bűnözni akar akkor előbb gondoljon a karhatalomra, mely azért viseli a fegyvert,, hogy az állampolgárokat ebbéli cselekedeteiben féken tartsa. Ám amikor az ember veszélybe kerül, akkor meg arra kell gondolnia, hogy Isten nem hagyja elveszni, s mindjárt megnyugszik Isten szeretetében, ahelyett, hogy halálra rémülne. ám ehhez Krisztus szabadítása kell, mert egyébkén a haláltól való félelem miatt rabok vagyunk, nem tudunk félelmeinken magunk úrrá lenni. Elég egy vihar az élet tengerén, s máris jajgatunk, hogy elveszünk. Aki féli az Istent, az igyekszik bűnt nem elkövetni, hanem Isten parancsai szerint élni, s ezzel szereti Istent.
Jn15,10 „Ha az én parancsolataimat megtartjátok, megmaradtok az én szeretetemben; a miképpen én megtartottam az én Atyámnak parancsolatait, és megmaradok az õ szeretetében.”
Jn14,15 „Ha engem szerettek, az én parancsolataimat megtartsátok.”
S természetesen nem azért kell félni a bűnelkövetéstől, mert van egy despota, aki csak arra les, hogy értelmetlen törvényeit megszegőkre lecsapjon, hanem mert e törvényszegések tulajdonképpen maguk borítják fel a rendet, s okoznak fájdalmat és pusztulást. Vagyis Isten nem önkényesen tilt el dolgoktól, hanem amitől eltilt azt azért teszi, mert abba az ember jogtalan előnyre próbál szert tenni mások kárára, amit a „mások” persze rossz néven vesznek, s kész a konfliktus. A csináld amit jónak látsz elv is ezen bukik meg: az emberi önzés kontra közérdek. A természetgyógyászat is előnyszerzésre biztat. A felajánlott önzetlennek tűnő segítség ára a megkötözöttség.
máriamagdolna írta:
tulip írta:
máriamagdolna írta:
Kavics a következőket írta fentebb:
A zsidók is várják a megváltót, holott Ő már eljött!
A jó hír Gabriell, hogy a MEGVÁLTÁS MEGTÖRTÉNT!
Én nem valaminek a várásáról teszek bizonyságot, hanem a tényéről.
Ezért nincsennek benne Isten Országában ezek az emberek, mert ők várják a megváltásukat (biztos sokat is tesznek ezért), ahelyett, hogy elfogadnák ennek tényét, elfogadnák bűneik bocsánatát Jézus Krisztus érdeméért!
Ha tényleg a megváltásukat várják, akkor innen üzenem nekik, hogy Jézus Krisztusban 2000 évvel ezelőtt eljött a Megváltó és mind azt elvégezte, ami miatt bárki Istennek gyermeke lehet!
Hiszed ezt?
Tulip pedig ezt írja:
A mennyei testet akik megtértünk majd akkor kapjuk meg, amikor Jézus Krisztus visszajön. Ekkor akik már meghaltak az Úrban, feltámadnak új mennyei testben, akik pedig az Úrban élnek átváltoznak szintén új mennyei testbe. Ez a test romolhatatlan lesz. Ezzel fog megváltásunk befejeződni, most ugyanis abban az állapotban vagyunk, hogy várjuk testünk megváltását.
Én pedig azt kérdezem,hogy akkor most várunk vagy nem várunk.Történik még valami,vagy nem történik?
Van vagy lesz a megváltás?
A megváltás megtörtént, a Golgotán. Ez az amiről Kavics írt. Amiről én írtam -, de ha visszanézed előttem már kavics megtette ugyanezt lényegében pontosan ugyanazt a szakaszt idézve a Bibliából mint én – az az, hogy az ember megváltása a feltámadása/átváltozása során fejeződik be a számára, akkor válik a hitből valóság, akkor valósul meg, amit addig csak reméltünk, azzal a reménységgel, mely nem szégyenít meg. Immár látni fogunk nem hinni. A megtérés/újjászületéskor az ember szellemivé válik, vagyis képes lesz Isten dolgait felfogni, Istenben híve gondolkodni. Ám testünk még megváltatlan. ennek meg van a nevelő célzata, de a praktikus oka is. Ha testünk is megváltódna, akkor egyrészt mindenki látva ezt rohanna megtérni. Másrészt ha nem rohanna mindenki, akkor egyszerűen nem bírnánk elviselni a bűn semmilyen jelenlétét sem, s így alkalmatlanok lennénk a hit terjesztésére.Róm 8,22-23 „Mert tudjuk, hogy az egész teremtett világ egyetemben fohászkodik és nyög mind idáig.
Nemcsak ez pedig, hanem magok a Lélek zsengéjének birtokosai, mi magunk is fohászkodunk magunkban, várván a fiúságot, a mi testünknek megváltását.
2 Kor. 5,2., 2 Kor. 5,4. ”
No,hát azt hiszem,itt most elég sok minden nem tiszta számomra,de köszönöm ezt a választ.
Vegyük ezt a mondatot:
Ha testünk is megváltódna, akkor egyrészt mindenki látva ezt rohanna megtérni.
Egyrészt,ez miért volna baj?Az a cél, hogy mindenki (de legalábbis a lehető legtöbben) megtérjenek, nem?
Azért lenne baj, mert nem megbánásból, hanem számításból történne. Jézus élete is példa erre. Jn6,26-ban Jézust azért követik, mert látták a kenyerek megsokasítását. Azután tudjuk mi lett vége, elhagyták Jézust, ellene fordultak, megölték. Ha érdekből is meg lehetne térni, akkor a mennyben hasonló lázadások lehetnének. Így ez a kapu zárva. Megtérni csak hit által, megbánással lehetséges.
máriamagdolna írta:
Ha viszont így nem lehet megtérni, tehát bizonyság-alapon, hanem csak hittel, akkor meg úgysem sikerülne nekik. Ezen logika alapján viszont minden olyan bizonyíték, mely alátámasztja a Bibliában írottakat, hátráltatja a hívőt a megtérésben. Mert ahol tényszerű tudás van, vagy tapasztalat, ott már nincs helye a puszta hitnek.
Ezt a logikát nem értem. A megtéréskor lesz valaki hívővé, így hívőt megtérésben hátráltatni lehetetlen.
máriamagdolna írta:
Akkor nézzük ezt:
Másrészt ha nem rohanna mindenki, akkor egyszerűen nem bírnánk elviselni a bűn semmilyen jelenlétét sem, s így alkalmatlanok lennénk a hit terjesztésére.
Azt állítod,ha valaki már megtért (testben),akkor nem bírja elviselni mások bűnének jelenlétét??
Dehát a bűn elviselése valami érzelmi, lelki dolog kell legyen, miért függne az a test megváltásától?
Hogy függ az nyilvánvaló, hisz amíg e testben vagyunk követünk el folyamatosan bűnöket. Az új testben viszont már nem fogunk. Miért? Isten döntése nyomán. E döntése kikövetkeztethető. Amúgy van egy másik vetület is. A bűnös ember se lenne képes a megtért és testileg is megváltott ember jelenlétét elviselni.
máriamagdolna írta:
Ha jól értem,arról van szó,hogy a megtérés egy folyamat,melynek során először a lélek tér meg, majd a test. Tehát jelen pillanatban egyetlen olyan ember sincs ezen a golyóbison, akinél már befejeződött volna a megtérés, és hívőből látóvá lett volna????
Igen. A szakjargon két részre osztja a hívőket. Ecclesia millitans. (Harcoló Egyház.) A már megtértek, de még bűnös testükben a Földön élők. Ecclesia triumphans. (Megdicsőült Egyház.) Akik már – egyelőre lélekben - az Úrnál vannak. A feltámadás/átváltozáskor az egész Egyházi test egyszerre kapja meg ki-ki a maga romolhatatlan új testét.
máriamagdolna írta:
Továbbá nem értem, a "látóság" miért a test állapotától függ, ez a fajta látás nyilván nem a szem funkciója, hanem az értelemé, vagy valami másé, de nem hinném, hogy a testhez kötődik.
Nem a testhez kötődik, hanem Isten döntéséhez. Történetesen a két dolgot egyidőre tette. Amíg e Földön élünk tükör által homályosan látunk. (Olvasandó:1Kor13) A testünk megváltásakor fogjuk szemtől szembe látni Jézust. Jézus maga megjelent úgy 500 embernek, így volt aki már látott mennyei testet.
máriamagdolna írta:
Nem értem,hogy ha valaki lélekben már megváltódott, akkor hogyhogy testben nem, mikor a lélek magasabbrendű a testnél. Egy olyan vallásban, ahol a léleké a főszerep,hogy lehet a testre várni?
Az ember test és lélek. Tiszta formájában egyik se magasabb rendű a másiknál. Nekünk a mennyben is lesz testünk. (Pontosabban az új/megújult Földön.) A testünk megváltása a lelkünk megváltásával megpecsételődött. A miértre adtam pár indokot, amik mutatják, hogy ez az egyetlen logikus sorrend, ha Isten minket akar használni a harcoló egyház bővítésére, vagyis az evangélium tovább adására. Vagyis a főérv az, hogy az isteni szisztémába ez a megoldás illeszkedik bele.
máriamagdolna írta:
Ha jól értem,akkor mást értünk megváltás alatt, mint én azt eddig gondoltam. Én kimondottan a befejezett megváltásra gondoltam eddig, ahol test és lélek egységben, meg van már váltva.
Meg van váltva azt úgy értsd, hogy már ki van fizetve. Az árut azonban a fizetés után „késleltetve” kapjuk meg.
máriamagdolna írta:
A lélek megváltása ezek szerint csupán a hit elfogadása, de nem megy tovább semmiféle bizonyságig, megmarad a hitnél.
Ha ezen azt érted, hogy valójában képtelen felmutatni bármiféle kézzel fogható bizonyítékot, akkor a válasz igen. Ez az igevers fogalmazza meg talán a legjobban s még illeszkedik is az eddigiekhez, - még ha esetleg kánaáni nyelven is van, így magyarázatra szorulna, most csak annyi hogy a tudás amiről szól hit általi - :
1Jn3,2 ”Szeretteim, most Isten gyermekei vagyunk, és még nem lett nyilvánvalóvá, hogy mivé leszünk. De tudjuk, hogy ha nyilvánvalóvá lesz, hasonlókká leszünk Õ hozzá; mert meg fogjuk őt látni, a mint van. Róm. 8,17., 2 Kor. 3,18., Fil. 3,21., Kol. 3,4. ”
máriamagdolna írta:
Ha mindenki csak hisz és nincs sehol bizonyság, hogyan meritek hirdetni ezt a vallást?
Magunktól nem mernénk, ez a Szentlélek munkája. Hogy látszatra az eddigieknek ellenmondó igét idézzek: Zsid12,1„Annakokáért mi is, kiket a bizonyságoknak ily nagy fellege vesz körül, félretéve minden akadályt és a megkörnyékező bűnt, kitartással fussuk meg az előttünk levő küzdő tért.” Ezek szerint mégis van bizonyság. Az eddig élt keresztyén hívők életének a bizonysága. Meg ott az embernek a saját élete, amiben látja a változást. Azért nincs az eddigiekkel ellenmondás, mert minden ilyen változás csak a hívőnek bizonyosság. A hitetlenek ezer lehetősége van másként magyarázni. Így azután számára nem bír bizonyítóerővel.
máriamagdolna írta:
Ezek mind csak gondolatok,rakjátok nyugodtan helyre őket, ha így zavaros.
-
máriamagdolna írta:
tulip írta:
máriamagdolna írta:
Fony írta:
máriamagdolna írta:
Fony írta:
Kedves Mária Magdolna!
Jobban örültem volna, ha benned kelt (Isten) félelmet a történet, mert így mégiscsak Tulipnak lehet igaza.
Én is sajnálom, többet én sem tudok tenni...
Én örülök,hogy nem félem az Istent,mert a félelem eltávolít.Inkább azon vagyok,hogy elfogadjam a Szeretetét,mert az az erő,ami összeköt vele.
A félelem számomra csak illúzió, a szeretet hiánya.
Kedves Mária Magdolna!
Akkor fogadd el Isten szeretetét.
De ha véletlenül Istenfélelmet fog benned szülni, ne csodálkozz rajta.
Ahol szeretet van,ott nincs félelem,kedves Fony.
Kívánom Neked,hogy Téged is töltsön be Isten szeretete és ne hagyjon helyet szívedben a félelemnek.
1Jn4,18 „A szeretetben nincsen félelem; sőt a teljes szeretet kiűzi a félelmet, mert a félelem gyötrelemmel jár: a ki pedig fél, nem lett teljessé a szeretetben. ”
Ez az amit te is mondasz. Ám amikor Istenfélelemről van szó, akkor ez számodra kánaáni nyelven van, vagyis idegenül, ezért nem értvén a szokásos félelem szóra asszociálsz belőle. Pedig erről szó sincs. (Fonynak is meg minden hívőnek erre kellene jobban odafigyelni, hogy kerüljük a kánaáni szójárást, vagyis a hívő „jargon”-t.) Annyira nincs erről szó, hogy tulajdonképpen félni az Istent = szeretni az Istent. Hisz hol azt olvassuk féljétek az Istent, hol azt, hogy szeressétek. S ezek nem ellenmondások. 1Pt2,17 „Mindenkit tiszteljetek, az atyafiúságot szeressétek; az Istent féljétek; a királyt tiszteljétek.”
Akkor kell félni, amikor az ember valami gonoszt akar elkövetni. Ekkor jó ha eszébe jut, hogy Isten számon kérő. Olvasandó : Róm13 eleje. Itt arról van szó, hogy ha az ember bűnözni akar akkor előbb gondoljon a karhatalomra, mely azért viseli a fegyvert,, hogy az állampolgárokat ebbéli cselekedeteiben féken tartsa. Ám amikor az ember veszélybe kerül, akkor meg arra kell gondolnia, hogy Isten nem hagyja elveszni, s mindjárt megnyugszik Isten szeretetében, ahelyett, hogy halálra rémülne. ám ehhez Krisztus szabadítása kell, mert egyébkén a haláltól való félelem miatt rabok vagyunk, nem tudunk félelmeinken magunk úrrá lenni. Elég egy vihar az élet tengerén, s máris jajgatunk, hogy elveszünk. Aki féli az Istent, az igyekszik bűnt nem elkövetni, hanem Isten parancsai szerint élni, s ezzel szereti Istent.
Jn15,10 „Ha az én parancsolataimat megtartjátok, megmaradtok az én szeretetemben; a miképpen én megtartottam az én Atyámnak parancsolatait, és megmaradok az õ szeretetében.”
Jn14,15 „Ha engem szerettek, az én parancsolataimat megtartsátok.”
S természetesen nem azért kell félni a bűnelkövetéstől, mert van egy despota, aki csak arra les, hogy értelmetlen törvényeit megszegőkre lecsapjon, hanem mert e törvényszegések tulajdonképpen maguk borítják fel a rendet, s okoznak fájdalmat és pusztulást. Vagyis Isten nem önkényesen tilt el dolgoktól, hanem amitől eltilt azt azért teszi, mert abba az ember jogtalan előnyre próbál szert tenni mások kárára, amit a „mások” persze rossz néven vesznek, s kész a konfliktus. A csináld amit jónak látsz elv is ezen bukik meg: az emberi önzés kontra közérdek. A természetgyógyászat is előnyszerzésre biztat. A felajánlott önzetlennek tűnő segítség ára a megkötözöttség.
Az első bekezdésed nagyon világos és egyértelmű,és el is fogadom azt az értelmezést,hogy az istenfélelemnek nincs köze a félelem szóhoz. Viszont ebben az esetben továbbra sem tartom szerencsésnek,hogy egy olyan szóösszetételt alkalmazunk, amelyben az Isten szó az Istent jelenti (ez rendben van),viszont a félelem szó, nem a félelmet jelenti, hanem valami mást. Azt hiszem, ez zavart meg.
Isten jogos büntetésétől való félelem olyan mint amikor a kisgyerek szereti az apját, de azért jó ha tart a jogos büntetéstől, ha csínyt követ el. Isten Szeretet, nem pedig a minden felett szemet hunyó nagybácsi.
máriamagdolna írta:
Akkor kell félni, amikor az ember valami gonoszt akar elkövetni.
Én ezt épp fordítva látom. Szerintem akkor akar valaki valamilyen gonoszt ekövetni, ha a szívében szeretet helyett a félelem az úr. Ha a szeretetben élne,nem akarna gonoszt elkövetni.
Ezért én a gonosz elkövetésének okát éppen a félelemben, vagyis a szeretet hiányában látom. Ezért nevezném inkább az Istenhez való optimális viszonyulási módot Istenszeretetnek.
A félelem valóban motiválja a bűnt, főleg a haláltól való félelem. Ezért mondja az Ige: Zsid2,14-15 „Mivel tehát a gyermekek testből és vérből valók, ő is hasonlatosképpen részese lett azoknak, hogy a + halál által megsemmisítse azt, a kinek hatalma van a halálon, tudniillik az ördögöt,
Róm. 1,3., 2 Tim. 1,10. És
megszabadítsa azokat, a kik a haláltól való félelem miatt teljes életükben rabok valának. ”
Így a hívőknek a legnagyobb próba, amikor halálbüntetés terhe mellett hitüket kellene megtagadniuk. Az, hogy a halált választják mutatja, hogy a halálfélelemtől is szabadok.
Itt amúgy két félelem csap össze. Kitől féljünk jobban, aki megöli a testet, de a lélek hatókörén kívül van, vagy aki a testet megölve a lelket is örök kárhozatra vetheti? (olvasandó: Lk12,4-5)
máriamagdolna írta:
A természetgyógyászat is előnyszerzésre biztat.
Annyiban igazad van, amennyiben elismered, hogy az igehirdető is előnyszerzésre biztat, hiszen jobb lesz azoknak az embereknek a sorsa, akik meghallgatják Isten igéjét, mint azoknak, akik nem (így őket relatív veszteség éri).
Van jogtalan előnyszerzés. Amikor például azt mondják neked, hogy gyere tudattágító tréningünkre, s versenyképesebb leszel. Ebben persze nem látszik a jogtalan előny, hisz más is elvégezheti a tanfolyamot, s máris kiegyenlítődnek a viszonyok. Ez persze le is leplezi a dolgot, mert nyilván az ilyen technikák elterjednek tanfolyam nélkül is, mégse látjuk a nagy tudattágulást a világ népei körében. A természetgyógyászatnál meg végképp nem látszik annyira, hogy mi is benne a jogtalan előnyszerzés. Nyilván az, hogy az ember megpróbál az Isten által neki kiszabott időnél tovább élni. Megpróbálja bűnei testi következményeit tiltott utakon elkerülni. A 107. zsoltár volt a héten egy evangelizáción terítéken. Egy ideillő igevers: Zsolt107,33-34 „Folyóvizeket tett vala pusztává, és vízforrásokat szárazzá; Gyümölcstermő földet meddő földdé, a rajta lakó népnek gonoszsága miatt.
5 Móz. 28,20., 5 Móz. 24,38., 5 Móz. 24,42. ”
A természetgyógyászat itt elhiteti az emberrel, hogy bűnbánat nélkül is újra gyümölcstermő lehet a föld, megújulhat a kiszáradt folyó, s újra indulhat az elapadt forrás.
Aki Istent választja az valóban előnyhöz jut, de nem jogtalan előnyhöz. Főleg ha észbe vesszük nincs mivel fizetnünk egyikünknek se. Isten ingyen kegyelméből műveli, hogy a hozzáfordulóknál, igaz lesz az ige. Zsolt107,35 „Pusztaságot tett vala álló tavakká, és kiaszott földet vízforrásokká.”