Kedves Tavasz!
Tényleg nagyon sokat számít, hogy ha keresztény vagy, azt hogyan éled meg. Ha hittel elfogadod Krisztust, az Ige és a Lélek munkálkodni kezd az életedben, és teremni fogja a gyümölcsöket, de ez általában egy hosszú folyamat. Nem gondolom, hogy lenne bármilyen indok arra, hogy bárkitől a megtérése után valamilyen emberfeletti teljesítményt várjunk el.
Van úgy, hogy nem engeded meg ezt a munkálkodást az életed valamelyik részében, inkább ellenkezel. Győz a régi természeted, a rossz szokásaid vagy az emberi gyengeség (ami ugyanígy megtörténik a nem keresztényekkel is). A lényeg, hogy Istennek nem az a válasza erre, hogy elhagy. Ne érts félre, én sem gondolom azt, hogy az engedetlenség helyes lenne, vagy hogy következmények nélkül maradna. Isten ilyenkor figyelmeztet, megmutatja, mit vár el tőled, és megtanít arra, hogyan tudod azt megvalósítani. Ha letérsz az útról, utánad megy, és visszavezet a helyes útra (ilyet is sokat látni
![Wink :wink:](./images/smilies/icon_wink.gif)
).
Az a kérdésed, miért tehetne meg valaki a megtérése után bármit, követhetne el súlyos bűnöket, és kapna ennek ellenére kegyelmet? Aki megtért, és szabad akaratából követi Krisztust, az nem tesz meg bármit, akkor sem, ha történetesen lehetne. Aki annak a mérlegelésével foglalkozik, hogy meddig mehet el, az nem hiszi, hogy Isten minden parancsa és tilalma helyes, és nem bízik meg benne - akkor miben hisz?
Azt is kérdezhetnénk, hogy van az, hogy a nem megtért emberek szabadon elkövethetnek bármilyen gaztettet, Isten ennek ellenére nem hagyja el őket, hanem harcol értük minden nap. És ha sikerrel jár, jobban örül neki, mint azoknak, akik mindig mellette voltak - tudod, mint a tékozló fiú testvére. Miért van az, hogy akár a legjobb barátod valaki, ha elég hosszú ideig megvárkoztatod, egy idő után megsértődik, ha pedig nem állsz még készen a megtérésre, akkor Isten - a Mindenható - türelmesen és hűségesen vár rád.
![Very Happy :D](./images/smilies/icon_biggrin.gif)