Ószövetség - Zakariás 9:1-17.
ÖRVENDJ NAGYON SION LEÁNYA, UJJONGJ JERUZSÁLEM LEÁNYA! KIRÁLYOD ÉRKEZIK HOZZÁD, AKI IGAZ ÉS DIADALMAS, ALÁZATOS ÉS SZAMÁRON ÜL, SZAMÁR-CSIKÓ HÁTÁN. KIÍRTJA A HARCI KOCSIT EFRAIMBÓL ÉS A LOVAT JERUZSÁLEMBŐL. KIVÉSZ A HARCI ÍJ IS, MERT BÉKÉT HIRDET A NÉPEKNEK. URALMA TENGERTŐL TENGERIG ÉR, ÉS A FOLYAMTÓL A FÖLD VÉGÉIG. A VELED KÖTÖTT SZÖVETSÉG VÉRÉÉRT SZABADON BOCSÁTOM FOGLYAIDAT A KÚTBÓL, AMELYBEN NINCS VÍZ. TÉRJETEK VISSZA A FELLEGVÁRBA REMÉNYKEDŐ FOGLYOK! MÉG MA KIJELENTEM: KÉTSZERES KÁRPÓTLÁST ADOK NEKED! MERT KIFESZÍTEM JÚDÁT, MINT EGY ÍJAT, EFRAIMOT NYÍLNAK HASZNÁLOM. FELBUZDÍTOM FIADAT SION, A GÖRÖGÖK ELLEN, ÉS OLYANNÁ TESZLEK, MINT A HŐS KARDJA. AKKOR MEGJELENIK FÖLÖTTÜK AZ ÚR, KIREPÜL NYILA, MINT A VILLÁM. AZ ÉN URAM AZ ÚR MEGFÚJJA A KÜRTÖT, ÉS DÉL FELŐL TÁMADÓ FORGÓSZÉLBEN VONUL. A SEREGEK URA OLTALMAZZA NÉPÉT, GYŐZNEK ÉS TAPOSNAK A PARITTYAKÖVEKEN. ÚGY ZÚGNAK, MINTHA BORT ITTAK VOLNA, MEGTELNEK, MINT AZ ÁLDOZATI KEHELY, MINT AZ OLTÁR SARKAI. MEGSEGÍTI ŐKET ISTENÜNK AZ ÚR AZN A NAPON. PÁSZTOROLJA NÉPÉT, MINT EGY NYÁJAT. MINT A KORONA DRÁGAKÖVEI, ÚGY RAGYOGNAK FÖLDJÉN. MILYEN NAGY AZ Ő JÓSÁGA, MILYEN NAGY AZ Ő SZÉPSÉGE! BŐVEN AD GABONÁT AZ IFJAKNAK, MUSTOT A LEÁNYOKNAK.
Különös öröm van bennem néhány nap óta. Úgy érzem, valami, amit régtől problémásnak látok, megoldódni készül. Csak sejtés, csak reménység még, de mozdulni érzem azt, ami eddig mozdíthatatlan falként tornyosult. A változásnak még csupán nélkülem indult lehetősége, s tán messze a megoldás, mégis, ez az épp csak fel-felvillanó indultság derűvel tölt. Még minden reménység, de mozdul Ő, aki szólít, ígér, és ha akarja, megnyerheti a csatát...
Miben különbözik a reménység öröme, a teljesülés örömétőlű Az életemre visszanézve azt látom, akkor nyertem a legtöbbet, akkor lett számomra leghatalmasabb Isten, amikor vártam azt ami még csupán reménység és ígéret volt a majdani teljesülés.
ÖRVENDJ NAGYON SION LEÁNYA, UJJONGJ JERUZSÁLEM LEÁNYA! KIRÁLYOD ÉRKEZIK HOZZÁD, AKI IGAZ ÉS DIADALMAS, ALÁZATOS ÉS SZAMÁRON ÜL, SZAMÁR-CSIKÓ HÁTÁN.
Miféle reménység örömforrása egy megvert, kifosztott nép számára, hogy királyként érkezik a szabadítani tudó Úrű KIRÁLY ÉRKEZIK! Nem a ellen forduló, méltán dorgáló, fenyítő haragos Úr, hanem a vétkeket elengedni, feledni kész uralkodó. Kinek örömű Aki eddig rab volt, akinek fájt a rabság, aki nem elvárja Istenétől, hogy lépjen érte, hanem aki várva-várja a nem remélt feloldozást, szabadítást. Az tud a hírnek örvendezni.
Sose felejtem el, egy fiatalember kezébe adtam éppen akkor írt mesém sorait, s ahogy olvasa, bőszen tiltakozni kezdett. A várakozásnak nincs öröme! Abban kín, türelmetlenség, bizonytalanság, feszültség van... Miért mondta eztű Igaza voltű Ha valamit nagyon szeretnék, s várnom kell rá, az mit csinál velemű Blokkol, feszítű Harcolni tanítű Ki ellenű Magam ellen. Vagy harcolok, és legyőzhet a remény, vagy nem harcolok, s a csüggedés győz le.
Valaki ilyenfélét írt nekem: Tán megtörténik az ami jó lenne, de az is lehet hogy nem történik meg... Valamit a sorsra is kell bízni... Mi a gond az ilyen hozzáállássalű Aki nem harcol saját gyengesége, hitetlensége, önféltése, önzése, ... ellen, nem éli át a tenni készség lépéseit, a tehetetlenség kínját, ezért a szabadítás ereje, csodája sem roskasztja térdre. Az öröme lesz kevesebb, mert kevesebbre becsülte, (nem harcolt érte). Szükségünk van a tehetetlenség lelkünkbe markoló tudására, feltétele a majdani szabadítás fölötti örömnek, ujjongásnak.
REMÉNYIK SÁNDOR
ŐSZI CSODÁK
Ülve a karosszékben,
Ma legelőször néztem
Szemközt az utcasort.
A tekintetem rátévedt egy fára:
Nini még most sem sárga.
Zöldnek tartotta meg
Szép reménység-ruhában
Az, aki megtarthat mindeneket.
És én is élek,
És én is élek
S megvannak mind, akiket szeretek.
S e nekem-láthatatlan tündér-őszben
Eljönnek hozzám az őszi csodák:
Másodszor borulnak tündér-virágba
S hoznak pici, fanyar, fura gyümölcsöt
Az almafák.
S a drága földön, nem is olyan messze
Másodszor érett meg most a cseresznye,
Az elnyílt őszi-kikerics helyén,
Őszi bánat és lila gyász után,
Októberi dombok oldalain
Pompázik a tavaszi kankalin.
Rügyet bont minden ág
S belőlem is szinte nap-nap után
Kihajt egy vers-virág.
S ki tudja még mi lesz...
Ülve a karosszékben,
Ma legelőször néztem
Szemközt az utcasort.
Az utcasor felett
Egy színes felleget.
A szemem újból rátévedt a fára.
A reménységben megtartatott fára, -
S akkor gáttalanul,
Feltarthatatlanul,
Elbírhatatlanul
Robbant ki szívemből a hála.
Milyen különös vers. A gyógyulást remélő beteg gyógyul, s hirtelen látja azt, amit eddig soha nem látott, és együtt mozdul benne életének, s a természetnek csodája, s kirobban szívéből a hála. Micsoda szó, micsoda kifejezés! Mennyire benne van a szavában a csoda tudása...
Miféle KIRÁLYű Kinek a királya az aki érkezikű KIRÁLYOD ÉRKEZIK - így van írva. A tiéd, hozzád jön, az aki téged keres, az aki neked akar segíteni, az aki szabaddá is tud tenni...
IGAZ - DIADALMAS - SZABADÍTÓ - ALÁZATOS - SZEGÉNY (NINCSTELEN)
IGAZ= szavahihető, őszinte, azt mondja, amit gondol, nem tervez mást hátad mögött...
DIADALMAS = ki tud szabadítani, meg tud menteni, csatát tud nyerni, legyőzi ellenfeleit...
ALÁZATOS = nem félti helyét, szerepét, valakiségét, képes másokért odaadni magát
KIÍRTJA A HARCI KOCSIT EFRAIMBÓL ÉS A LOVAT JERUZSÁLEMBŐL. KIVÉSZ A HARCI ÍJ IS, MERT BÉKÉT HIRDET A NÉPEKNEK. URALMA TENGERTŐL TENGERIG ÉR, ÉS A FOLYAMTÓL A FÖLD VÉGÉIG. A VELED KÖTÖTT SZÖVETSÉG VÉRÉÉRT SZABADON BOCSÁTOM FOGLYAIDAT A KÚTBÓL, AMELYBEN NINCS VÍZ. TÉRJETEK VISSZA A FELLEGVÁRBA REMÉNYKEDŐ FOGLYOK!
KIRÁLYOD ÉRKEZIK HOZZÁD! Nem leszel magad többé, ezután nem neked kell magadért harcolni, hanem Ő harcol érted, megindult az ő népéért. Ezért van esély arra, hogy BÉKÉT hozzon. A mi másokkal szembeni harcaink háborúságot teremnek, de ha Isten harcol értünk, akkor teremhet nyomában békesség.
Ha Ő fog uralkodni, nem lesz szükség fegyverkezésre, KIÍRTJA A HARCI KOCSIT... Miértű
MERT BÉKÉT HIRDET... Más is hirdet békétű Igen, de Ő IGAZ, azt teszi amit ígért, és DIADALMAS, le tudja győzni szavával, akaratával a harci kocsikat indító ellenfeleket...
REMÉNYIK SÁNDOR
BÉKESSÉG ISTENTŐL
Nincs nyugalom, nincs nyugalom, - a szív,
Amíg ver, mindörökre nyugtalan.
De mindörökké nyughatatlanul,
Istentől mégis Békessége van.
Nyugalma nincs, de Békessége van.
Békesség Istentől.
Nincs nyugalom, nincs nyugalom, - vihar,
Örök hullámzás a víz felszíne.
De lent a mélyben háborítlanul
Pihen a tenger s az ember szíve,
Hadd hullámozzék a víz felszíne.
Békesség Istentől.
Nincs nyugalom, nincs nyugalom, - s ez a
Nyugtalanság, mint a járvány, ragad.
Te sugarazd szét békességedet
És szóval, kézfogással másnak add.
Az Isten Békessége is ragad.
Békesség Istentől.
Reggel mondd, délben mondd és este mondd
A Feltámadott első, szép szavát.
És ragyogóbbá lesz a reggeled
És csillaghímesebb az éjszakád.
És békességesebb az éjszakád.
Békesség Istentől.
Békesség Istentől: mi így köszönjünk,
Hogy köszöntésünkben lélek legyen -
Vihartépett fák - ágainkon mégis
Vadgalamb búg és Békesség terem.
Békesség: köszöntésünk ez legyen.
Békesség Istentől.
URALMA TENGERTŐL TENGERIG ÉR, ÉS A FOLYAMTÓL A FÖLD VÉGÉIG... Akkor, azért vész ki minden harci eszköz, mert mindenek fölött való királyként fog uralkodni...
SZABADON BOCSÁTOM FOGLYAIDAT A KÚTBÓL, AMELYBEN NINCS VÍZ...
Miféle kép ezű Mire való a kútű Mit ér, ha nincs benne víz, ami szomjunkat csillapítanáű Érdemes ott ülniű Minek a foglya, aki egyre lefelé ereszti vödrét, pedig nincs benne vízű Ahhoz köti reményét, amiben nincs éltető reménység! A választott nép a hazatéréshez, a templom felépítéséhez, az oltár felállításához, áldozatbemutatás lehetőségéhez kötötte reménységét. Ezek eszközök, Isten Lelke jelenléte nélkül mit sem érnek...Meg kell szabadítani őket a tér, a hely, az építmény, és a szertartás eszközeibe vetett reménytőlű
És miű A kúttól remélünk vizetű Önerőnktől, szokásainktól, egyháztól, vallásos kerettől, az abban használatos, szentesített eszközöktől, szertartásoktól várunk a szabadítást! Ezt lépjük, ezt őrizzük hűségesenű Vagy maga Krisztus szólít, mozdul és szabadít, vagy örökre rab maradsz! Amíg Ő nem mozdult, nem adta magát meg nem indult, népe hiába kereste a megbánás és szabadulás helyét.
Most azonban szólít: TÉRJETEK VISSZA A FELLEGVÁRBA REMÉNYKEDŐ FOGLYOK!
Hiába minden emberi felszólítás a hozzátérésre, annak lépésére, ha nem Isten szólít, hanem a maguk akaratát, saját bizonyosságukat másokra kényszerítő emberek szólítanak, terelnek felé. De ha Ő szól, ahogy most, ma, nekünk üzeni, mondja, akkor érdemes ráfelelni, mert nem üres kút amit találunk, hanem Ő lesz ott Lelke által, aki éltet, megtart.
MÉG MA KIJELENTEM: KÉTSZERES KÁRPÓTLÁST ADOK NEKED! MERT KIFESZÍTEM JÚDÁT, MINT EGY ÍJAT, EFRAIMOT NYÍLNAK HASZNÁLOM. FELBUZDÍTOM FIADAT SION, A GÖRÖGÖK ELLEN, ÉS OLYANNÁ TESZLEK, MINT A HŐS KARDJA. AKKOR MEGJELENIK FÖLÖTTÜK AZ ÚR, KIREPÜL NYILA, MINT A VILLÁM.
Ilyenkor merünk igazat mondani, reményért mozdulni, harcba szállni...Ez a jele: Ő azt mondja: kifeszítem, s te nem tudsz mást tenni, Ő azt mondja: nyílnak használom, s nem tudsz mást szólni, s szavad érint, Ő azt mondja: felbuzdítom, s te lelkesen harcolsz...
Ha szól, vajon meghallomű Ha megjelenik, vajon látomű Ha felbuzdít, vajon érzemű
Milyen is a HŐS KARDJAű Mert olyanná tesz. Amivel győzni tud. Ő a HŐS, kezébe vesz... MEGJELENIK FÖLÖTTÜNK... érezzük, halljuk, látjuk... MINT A VILLÁM... látszik, tűnik... AZ ÉN URAM AZ ÚR MEGFÚJJA A KÜRTÖT, ÉS DÉL FELŐL TÁMADÓ FORGÓSZÉLBEN VONUL. A SEREGEK URA OLTALMAZZA NÉPÉT, GYŐZNEK ÉS TAPOSNAK A PARITTYAKÖVEKEN. ÚGY ZÚGNAK, MINTHA BORT ITTAK VOLNA, MEGTELNEK, MINT AZ ÁLDOZATI KEHELY, MINT AZ OLTÁR SARKAI.
MINTHA BORT ITTAK VOLNA, MEGTELNEK... Vajon mivel telnek meg, ha olyanok, mint akik bort ittak, mint az áldozati kehelyű Ő lesz bennük, Lelke lesz bennünk olthatatlan tűzzé, odaadásra, áldozatra késszé leszünk kezében, ha Ő harcol. Akkor a lehetetlen lehetséges lesz. Ha Ő azt akarja, akkor Ő győz, s mert belevon, részesei vagyunk a csodának...
REMÉNYIK SÁNDOR
KEGYELEM
...Akkor megnyílik magától az ég,
S egy pici csillag sétál szembe véled,
S olyan közel jön, szépen mosolyogva,
Hogy azt hiszed: a tenyeredbe hull.
Akkor - magától - szűnik a vihar,
Akkor - magától - minden elcsitul,
Akkor - magától - éled a remény.
Álomfáidnak minden aranyágán
Csak úgy magától - friss gyümölcs terem.
Ez a magától: ez a Kegyelem.
MEGSEGÍTI ŐKET ISTENÜNK AZ ÚR AZON A NAPON. PÁSZTOROLJA NÉPÉT, MINT EGY NYÁJAT. MINT A KORONA DRÁGAKÖVEI, ÚGY RAGYOGNAK FÖLDJÉN. MILYEN NAGY AZ Ő JÓSÁGA, MILYEN NAGY AZ Ő SZÉPSÉGE! BŐVEN AD GABONÁT AZ IFJAKNAK, MUSTOT A LEÁNYOKNAK.
SEGÍTI...PÁSZTOROLJA NÉPÉT...Amikor maga a KIRÁLY a PÁSZTOR, akkor jó a nyájhoz tartozni. Látszik a nyájon, ki a gazda. Akkor amilyen az Ő JÓSÁGA, olyan SZÉP lesz a nyáj.
Miféle pásztorunk az Atyaű Ahogy megjövendölték, a Fiát adta pásztorul...Jézus Krisztus a jó pásztor, aki életét adja a juhokért... Hozzá tartozunkű Vagy csak tudjuk a reménységet, s tovább eregetjük vödrünket az üres kútba, s az üres kutat őrizve, szomjan veszünk...
ALEXANDRIAI KELEMEN
Hű PÁSZTORUNK VEZESD...
Hű pásztorunk, vezesd a te árva nyájadat,
E földi útvesztűben te mutass jó utat;
Szent nyomdokodba lépve, a menny felé megyünk,
Ó, halhatatlan Ige, vezérünk, Mesterünk.
Mert boldog az az ember, ki dicsér tégedet,
És kóstolgatja mindennap szent beszédedet;
Hát legeltesd igéddel bolygó nyájadat,
És terelgesd lelkeddel juhocskáidat.
Szent Lelked töltsd ránk ki, mint hajnal harmatát,
És adj fejünkre tűled nyert ékes koronát,
Hogy áldozatra felgyúlt megszentelt életünk
Oltárodon elégjen, Királyunk, Mesterünk!
KIRÁLYOD ÉRKEZIK... Szükséged van rá, reméled, várod, jöttére ébred ujjongó örömöd.
85 éves korában elhunyt Pásztor Jánosné, a Magyarországi Református Nőszövetség korábbi elnöke. „A legfontosabb számomra, hogy tudom, az Úristen szeret. Hiszem, hogy egészségemben, betegségemben velem van. Amikor legutóbb beteg lettem, éreztem, hogy a legnagyobb orvosság a szeretet. A gyerekeim folyamatosan kerestek, az egész család és a szomszéd is imádkozott értem. A nőszövetségben is nagyon kedvesek voltak, rengeteg gyöngédség van bennük” – mondta két évvel ezelőtt egy interjúban a Reformátusok Lapjának.
Hasznosságelv szerint működő világban élünk, ahol mindent forintosítanak, de a Szeretethídon senki nem számítja ki, hogy mennyit ér az önkéntes segítség, hiszen jó dolgokat tenni alapvető emberi magatartás. Helyszíni riport Budafokról, a Szeretethíd május 20-i megnyitójáról, ahol nemcsak önkénteskedtek, hanem táncra is perdültek a résztvevők a legkisebbektől kezdve a püspökökön át az államtitkárig.
Az események egymásutániságában történetet keresni, a történetnek jelentést tulajdonítani: hitbeli cselekedet. Hit nélkül az egymásutániság: egymás nélküliség. A hit értelmezői mozzanatában azonban fölizzik egy lehetséges idézőjel a történet mondatai fölött – Molnár Illés gondolatai Visky András
pünkösdi homíliá
járól.
A Szentlélek szimbóluma a galamb. Az ősmélység felett mintegy tojását költő madárként lebegett – a Lélek teremtő hatalom; és Krisztus megkeresztelkedésekor aláereszkedik reá – a Lélek kinyilatkoztató és felhatalmazó erő. Feltétlenül szabad, mégis bizalmas, érkeztében szuverén áldáshozó. Mi azt mondanánk: vendég, holott ő a gazda – és minket avat birtoka vendégeivé: Ő a Lélek. A jelképe galamb.
A kis konfirmandusok a hét végén egyáltalán nem akartak hazamenni, pedig közülük többen bevallották, hogy néhány nappal korábban a legkülönbözőbb ötleteket fontolgatták, hogyan lehetne meglépni a csendeshétről. Lelki otthon, amely csodák színhelyévé vált. Az a ház, amit a tomboló tűz sem tudott elpusztítani. Harmincéves a nyárlőrinci Emmaus-ház, a kecskeméti reformátusok missziós háza.
Látogatóink száma a mai napon: 6647
Összes látogatónk 2000. november 01. óta : 59460165
Copyright © 2008 Parókia Portál, Minden jog fenntartva.